Tu negali manęs nugalėti.
Neik į Tyliąją Kalvą.
Mieloji, viskas gerai.
Aš čia...
Taip?
- Aš degiau... - Ei, nagi, vaikeli, čia buvo tik sapnas.
Kaip ir šis rytas...
- Jausmas kitoks... - Ei, paklausyk...
Greitai mes čia įsikursim ir dažysim sienas...
Čia bus mūsų namai.
- Sapnai išbluks. - Jie kviečia mane.
Neklausyk.
Girdi?
Noriu, kad prižadėtum man, kad ir kas nutiks, tu niekad ten nevyksi...
Okay.
Sunki naktis?
Jo.
Tėveli, nebenoriu daugiau sapnuoti.
Žinau, mieloji.
Šaukštai...
"Hetera." Kodėl Hetera?
Mano senelės vardas. Gali pasikeisti, jei nepatinka.
Ne, ne.
Hetera man tinka.
Buvau Šeron, tada Merė, vėliau Katė. Dabar Hetera.
O tu buvau Kristoforas, o dabar Haris.
Varduose nėra esmės.
Aš vistiek esu savimi.
Sveikinu su gimtadieniu!
Tėti, ačiū! Bet tu tai ankstyvas.
Truputį.
Negaliu patikėti, kad šiandien turėsiu aštuoniolikametę dukrą.
- Kas ne taip? - Nieko.
Man jis patinka.
- Tikrai? - Taip
Į šitą mačiau kaip žiūrėjai vitrinoje.
Taip, taip. Ačiū. Man jis patinka.
Prašom, mieloji.
Pradedi žilsti, tėti.
Hmmm, tavo kaltė.
- Žinai, tavieji rodo. - Jo, žinai. Patvarkysiu.
Manau ši viet mums labai tiks, ar ne? Kaip manai?
Taip
Ei, nagi. Kas sakė, kad mes čia įsikursim, nudažysim naujai sienas...
- Manau... - Nereikia, tėti.
Kas?
Tu taip sakei mano sapne. Tik nereikia.
Man reikia eiti.
Nenoriu pavėluoti pirmą dieną mokykloje.
Ei, prisimink taisykles.
- Naujas miestelis, nauja mokykla. - Taip
Ne pirmas kartas.
Žinau, kad tu, aš tik...
- Žinai, aš jaudinuosi. - Nesijaudink.
Aš atsargi. Man viskas bus gerai.
Myliu tave.
Aš irgi tave myliu, mieloji.
Ei, Rousė. Norėčiau, kad būtum vis dar čia.
Buvo taip sunku, kai parvedei man atgal Šeron.
Kristoforai, mano meilė.
Rousė
Bandžiau rasti tave
Taip ilgai ieškojau
Meile, aš neturiu daug laiko
Aš užstrigusi čia. Tu nieko negali padaryti dėl manęs,
apsaugok ją.
- Dabr ji vienintelė yra svarbiausia. - Kodėl tu negrįžti?
Radau įspaudą. Trūksta jo dalies.
Ti vienas iš mūsų galėtų įveikti.
Aš apsisprendžiau.
- Kur mūsų dukra? - Jie ateis jos ieškoti.
Jie ateis ieškoti, nes jiems reikia jos.
Niekada jiems neatiduok jos.
Nesvarbu, kas benutiks, nesvarbu, ką turėsi padaryti, prisiek man.
Prisiek man, kad niekad neleisi jiems pasiimti jos.
- Prisiekiu. - Parvesiu ją tau.
Dabar tusi ja rūpintis.
Neišeik.
Suedie, mano meilė.
Rousė!
Tėveli!
Šeron?
O, Dieve mano, Šeron!
- Tu čia. - Tėveli!
Viskas gerai.
Dabar tu saugi.
Kas nutiko? Aš nieko nepamenu.
Viskas gerai. Viskas gerai.
Tu....
Buvai patekusi į avariją.
Kur mamytė?
- Mamytė išgelbėjo tave. - Kur mamytė?
Jos nebėra, mieloji.
Atleisk. Nenorėjau tavęs išgąsdinti.
- Atsiprašau, ką? - Tau viskas gerai?
Taip, man viskas gerai.
Tu tiesiog nenori gaišti su valkatom, panelė.
Aš tik norėjau pažiūrėti, ar jam reikėjo pagalbos.
Daug žmonių negauna pagalbos.
Mes buvom susitikę?
- Ne, ne, nemanau. - Ne?
Esu įsitikinęs, kad buvom.
- Koks tavo vardas? - Turiu eiti į autobusą.
Sveiki sugrįžę visi. Tikiuosi turėjot puikas Kalėdų atostogas.
Norėčiau pristatyti naujų moksleivių, kurie prisijungs prie mūsų šį semestrą.
Hetera Meison. Ar galėtum prisistatyti klasei, Hetera?
Sveiki. Aš Hetera.
Aš naujokė. Persikrausčiau į šį miestelį, taigi...
Nagi, Hetera, papasakok truputį apie save.
Kiekvienas turi istoriją. Papasakok savo.
Kas čia, trečia klasė?
Ką norėtumėt žinoti?
Ar visus savo drabužius gauni iš geros valios?
Gerai, žinot ką?
Leiskit ir man paatvirauti.
Jau penktoji mokykla, kurioje buvau nuo 11 metų.
Aš ir mano tėtis, mes keliauninkai.
Labai daug.
Taigi, nesivarginkit prisiminti mano vardo, nes aš esu įsitikinusi, kad jūsų neprisiminsiu.
Nekalbėkit su manim. Netapsim draugais.
Nepakviesiu jūsų į Facebook'ą arba į Tweet'erį,
neskaitysiu apie jus.
Ir jei galvosit, ką pasakyti, nesivarginkit, nes
Mačiau ir anksčiau, aš tik spėlioju, bet...
Nemanau, kad yra tiek daug originalių mąstytojų šioje klasėje.
Ir laikui bėgant, jei bent vienas iš jūsų sužinos ką nors apie mane naudingo...
Aš persikelsiu kitur.
- Na ir kaip? - Labai intriguoja.
Kitas naujokas mūsų klasėje,... Vincentas Kuperis.
Juokaujat? Negaliu šitaip.
Mėšlas!
Sudeginti raganą!
- Sudeginti raganą! - Ne.
- Prašau, palikit mane ramybėje. - Sudeginti raganą!
Prašau!
Palikit mane ramybėje!
Tau viskas gerai?
- Ką? - Ar tau viskas gerai?
Kodėl tu ne klasėje?
Žinai ką? Pasiklydau.
Nerandu matematikos. Turi idėjų?
Ne, ne.
Aš taip pat pasiklydau.
Ei, paklausyk, gal nori išgerti kavos?
- Ne, dabar vyksta pamoka. - Turiu galvoje vėlaiu.
- Ne. - Kodėl?
Mes abu naujokai. Mes čia nieko nepažįstam.
Tą kalbą, kurią kalbėjau klasėje, kalbėjau ją dėl priežasties.
Tikrai nenoriu nieko pažinti iš čia.
Ei, mieloji. Kaip diena?
Manau, kažkas mane seka. Ką man dryti?
Gerai...
Čia negrįžk. Dar ne. Susitiksime kur nors.
Centriniame prekybos centre.
- Konkrečiau. - Gerai, susitiksim Happy Burger'yje.
Atvažiuosiu kiek galėsiu greičiau.
Kaip manai, ar kas nors žino?
Ne.
Niekas nežino. Greitai susitiksim.
- Myliu tave, tėveli. - Aš irgi tave myliu.
Sveikinu su gimtadieniu, Hetera!
Sugalvok norą!
"Sveikinu su gimtadieniu, HETERA"
"Sveikinu su gimtadieniu, ALESA"
Šeron.
Šeron!
Prašau, pone...
Šeron, palauk!
Tėveli, tėveli...
Tėti, aš...
Šeron, palauk.
Šeron!
Eik šalin!
- Viskas gerai. - Ne, nieko nėra gerai.
Niekas yra gerai.
Kas tu?
Aš esu Douglas Kartlandas, aš privatus detektyvas.
Ko nori iš manęs?
Man sumokėta, kad rasčiau žmones. Kažkas norėjo rasti tave, Šeron.
- Tai ne mano vardas! - Tu esi Šeron Da Silva.
Arba bent tu taip manai. Susekiau tave po to, kai išvykai iš Portlando.
Tu ir Haris pabėgote nuo policijos, bet aš jus radau.
Ką mano tėtis ten padarė... Tai buvo tik savigyna.
Man nesvarbu, ką Haris nužudė.
- Bandau padėti. - Atsitrauk! Kodėl?
Nes aš nežinojau, kam aš dirbu, bet dabar žinau.
Jie save vadina Valtielo ordinu.
Jie nori tavęs.
Meluoji.
Tu nesupranti.
Jie žino, kur tu esi.
Aš pasakiau jiems, kur tu.
Jie ateina. Tu turi išvykti.
Nesijaudink, išvyksiu.
Nesiartink prie manęs!
Viskas, ką tavo tėtis tau sakė, buvo melas.
Eik velniop! Jis sako, man tiesą.
Ar žinai, kodėl nieko nepameni iš savo vaikystės?
Aš patekau į avariją. Mano mama mirė. Aš praradau atmintį.
Ne! Nebuvo jokios avarijos.
Tu buvai įkalinta Tyliojoje Kalvoje.
Bet tavo mama išgelbėjo tave. Ji tave iš ten ištraukė.
Bet jie nori tave susigrąžinti. Paklausk savo tėtčio.
Jis žino, kad...
Pasakyk, kas aš esu.
Ne!
Prašau, pasakyk.
Ne!
Dingo. Dingo.
Padėsiu tau, nagi.
"Atleikos"
Jūs du, grįškit dabar.
Ei, panelė, jums negalima ten grįšti.
Nagi, stokit už juostos, prašau.
Ei, nagi, žmonės, noriu, kad atsitrauktumėt, visi atsitraukit.
Ou, ou, vieną sekundę.
Jo kišenėje yra piniginė.
Pone, prašau atsitraukti.
Douglas Kartlandas.
Kažkoks privatus detektyvas iš kito miestelio.
- Ką čia turi? - Berniukai rado švarkelį apačioje.
- Ant jo yra kraujo. - Perduok teismo ekspertizei,
išsiaiškininkit, kieno tai kraujas.
Hetera Mason, Šeron Da Silva.
- Ši mergaitė? - Turbūt tai ji.
Na, tai išsiaiškinkim ir paklauskim jos. Pažiūrėkim, kas nutiko Kartlandui,
ištieskit apsaugos juostas,
noriu pamatyti, kas šiąnakt įvyko.
Ei.
Jie rado negyvą vyruką ten, matei?
Jo!
Kas negerai?
- Negaliu tau pasakyti. - Viskas gerai. Gali pasakyti.
Ne, negaliu, nes neturiu jokio supratimo, kas darosi mano galvoje.
Hario balsas telefone: Čia aš. Palik žinutę.
Tėti, tėti, paskambink, kai išgirsi, prašau.
Žiūrėk, tu sušalai.
Kur tavo apsiaustas?
Štai.
Ačiū.
Kas nutiko?
Matai juos?
- Jo, tas, kuris prabėgo? - Ne.
Nesvarbu. Tai tik rodo, kad aš baigiu išprotėt.
Taigi, kur tavo namai?
Už poros kvartalų nuo čia.
Ne, turiu galvoje anksčiau. Iš kur tu atvykai?
Iš niekur, tikrai. Aš labai daug keliauju su tėtčiu.
Ar manai, kad yra skirtumas tarp sapnų ir tikrovės?
Kur dingo lengvas pokalbis?
Ne "kokia tavo mėgstamiausia grupė", "ar lankaisi Facebook'e", nieko panašaus?...
Po velnių tą Facebook'ą. Ar manai?
Niekad apie tai nepagalvojau.
- Visi apie tai pagalvoja. - Ne aš.
Klausyk, mano gyvenimas pakankamai komplikuotas.
Turėtum pasikalbėti su mano seneliu. Jis visada apie tai galvoja.
Tai veda jį iš proto.
- Tai veda mane iš proto. - Ne, ne, turiu galvoje, kad jis beprotis.
Psichopatas.
Grįžus į mano brangų gimtąjį miestelį,
Senis Leonardas seilėjasi paminkštintoje kameroje.
Jis tau pasakys, kad nėra tokių dalykų, kaip sapnai, tik nesibaigiančios tikrovės kraunamos viena ant kitos.
Yra žmonių, matančių monstrus. Kiti žmonės tiesiog mato... žmones.
- Ir jie užrakino jį dėl šito? - Mano mama jam įsipareigojo.
- Jėzau. - Jo, ji bauginanti, mano mama.
Jokio skirtumo tarp fantazijos ir tikrovės.
- Nemanau, kad mėgstu savo tikrovę. - Manai, kad kiekvienas mėgsta?
Galiausiai, aš esu, tas, kuris ir galvoju, kad esu. Ir tu.
Jo, gana tikroviška...
... ir tik gana.
Najaugi taip neįtikėtina?
Visada suveikia?
Niekad dar nebandžiau.
Kas ten įvyko?
Nusikaltimas prieš kvailybes.
Tu mėgsti pajuokauti, Hetera.
Tu truputį susimovei, bet nežinau, aš...
Manau, tu viduje linksma.
Linksma... Būtų puikus pokytis.
Beje, čia mano gatvė.
- Ačiū, kad palydėjei. - Norėčiau kada nors pakartoti.
Vincentai, tu labai malonus, bet...
- Nemanau, kad norėtum mane pažinoti. - Noriu.
Ne, nenori.
Paskambinsiu tau vėliau.
Nedavaiu tau savo numerio.
Iki susitikimo!
Tėti?
Tėti!
"ATVYK Į TYLIĄJĄ KALVĄ"
Tėti!
Hetera, čia Vincentas. Girdėjau tave šaukiant. Viskas gerai?
Man reikia tavo pagalbos.
Pažiūrėk,
Čia kraujas?
- Skambinai policijai? - Negaliu.
- Kodėl? Jie gali padėti. - Tiesiog negaliu!
- Gerai? - Gerai.
Na, ar žinai, kur ta Tylioji Kalva?
Ne..
Aš ją sapnuoju. Mano tėtis, jis... Jis įspėjo mane niekad ten nevykti.
Bet aš žinau šį simbolį.
Štai.
Jis viską laiko čia.
"ŠERON"
- Tai tavo mama? - Mane įsivaikinusi mama, Rousė.
Buvai įvaikinta?
Jo, niekad nepažinojau savo tikrų tėvų.
- Tu visus parašei? - Jo.
- Ar žinai, kas čia? - Ne.
Atrodo, yra kitoji pusė, kuri čia tiktų.
Ginklas? Kam tau ginklas?
- Panelė Mason, policija. - Maniau, kad sakei, jog neskambinai.
- Neskambinau. - Tai kodėl jie čia?
- Kas čia vyksta, Hetera? - Turiu keliauti.
Jei jie mane pagaus, niekada nerasiu savo tėtčio.
Tave pagaus? Kodėl jie turi tave gaudyti?
- Ką tu padarei? - Nieko! Aš nieko nepadariau, prisiekiu.
- Padėk man. - Ką man padaryti?
- Gali vairuoti? - Ką?
Negaliu vairuoti. O tu?
Santini, ateik.
Nori tikėtinos priežasties?
Štai.
Kas, po velnių, čia įvyko?
Ar tau panašu į banditų išpuolį?
Nemanau. Bet niekad nesu matęs kažką panašaus.
Pakviesk kriminalistinį skyrių, kad čia atvyktų.
- O kaip mergaitė? - Ji žmogžudystės įtariamoji.
"Brangiausioji, Šeron
Jeigu skaitai laišką, reiškia man kažkas nutiko.
Dabar tu viena.
Nebandyk manęs surasti.
Ir kad ir ką bedarysi, nevažiuok į Tyliąją Kalvą.
Prižadėjau tavo motinai, kad saugosiu tave, bet susimoviau.
Žinau, jog manai, kad bėgame nuo policijos,
nes aš nužudžiau vyrą Portlande ptieš du metus.
(Negali jos amžinai apsaugoti!)
Tėti!
Tačiau tikoji tiesa... Jis nebuvo paprastas vagis.
(Susikrauk daiktus, išvykstame.)
Jis buvo pasiųstas, kad sugrąžintų tave į Tyliąją Kalvą.
Jis buvo Ordino narys. Tie žmonės nori tavęs, jiems reikia tavęs.
Nežinau kam, bet jie darys viską savo galiomis, tik kad parvežtų tave atgal.
Privalai tam priešintis.
Bandžiau tave saugoti.
Niekad nenorėjau tau meluoti, bet turėjau.
Tiesą sužinosi mano užrašuose. Tiek, kiek man pavyko sužinoti.
Tikiuosi, kad kai skaitysi, ką aš išmokau, tu galėsiu galiausiai suprasti, kas išties esi.
Prašau atleisti man, kad nesakiau tiesos.
Dariau tai, kad apsaugočiau tave.
Myliu tave, Šeron."
Viskas gerai?
Nori sustoti.?
Ne.
Kas ten parašyta?
Tiek daug.
Pažįstu jo rašysena, bet tai neįtikėtina.
Rašo: "Tylioji Kalva iš pradžių buvo kalėjimo kolonija,
pastatyta ant žemės, atimtos nuo tenykščių indėnų.
Jie vadino "Tyliųju Dvasių Vietovė"".
Niekada nebuvo pastatytas ant senovės indėnų kapaviečių.
Maniau, kad visi tai žino.
Čia rašoma: "Religingi fanatikai pasivadino Valtielo Ordinu,
slaptai valdo miestelį praėjusius 100 matų.
Jie laukė gimstant vaiko, kurį paaukotų savo Dievui.
Kuris tada prisikeltų ir iš naujo sukurtų pasaulį."
Skamba, kaip tie beprotiški nesėkmingi kultai.
Jo. Taip skamba.
Čia yra laikraščio straipsnis.
"Gaisras anglies kasyklose nebesuvaldomas"
"Visa vietovė vis dar dega, giliai po žeme. Visi turėjo išvykti."
Bet mano tėtis tuo netikėjo.
Ne?
Jis sakė, kad miestas buvo prakeiktas velnio vaiko galiomis.
Jos vardas buvo Alesa. Šis Ordinas bandė išvalyti nuodemes iš jos ugnimi.
Bet jie susimovė. O Alesa keršijo.
Ji pakvietė tamsos pasaulį, pilną siaubingą būtybių.
Šitas, rašoma, yra jos "globėjas ir budelis".
Turėtume pristoti.
- Ne, aš noriu važiuoti. - Aš pavargęs.
Mn reikia pailsėti, tau reikia poilsio.
Kaip manai, ar jie ras mus?
Kažkas ras, ilgainiui.
- Manai, mes toli? - Ne.
Ne, manau, mes labai arti.
O aš nemanau, kad tau derėtų važiuoti...
- Ką? - Manau, kad tavo tėtčiui viskas gerai.
Nemanau, kad turėtum važiuoti į Tyliąją Kalvą.
Man reikia jį rasti.
Tu perskaitei jo užrašus. Jis nori, kad tu bėgtum.
- Vincentai... - Ne, paklausyk manęs. Ordinas, jiems reikia tavęs.
Manau, todėl jie ir pagrobė Harį.
- Tam kad tu grįžtum. - Neturiu kitokio pasirinkimo.
- Argi nesupranti? - Suprantu.
Aš tik...
Aš tik nenoriu, kad tau kas nors nutiktų.
Nemiegojai?
Ne.
Negalim toliau važiuoti.
Mes jau kalbėjom apie tai. Aš privalau.
- Kodėl negali manimi patikėti? - Tai dėl mano tėtčio. Tu nesupranti.
- Suprantu. - Ne, nesupranti.
Kaip galėtum?
Nes aš esu Ordino vaikas.
Ką?
Aš gimiau ir augai Tyliojoje Kalvoje.
Buvau išrinktas ateiti į šį pasaulį, kad užtikrinčiau tavo grįžimą.
Ne.
Ne, neįmanoma.
Ordinas įstrigęs Tyliojoje Kalvoje. Užrašuose tai rašoma.
Keliems pabėgti įmanoma tik trumpam,
tačiau reikalaujama už tai, reikalaujama aukos ir kančių.
Tu išrinktasis!
- Kaip tu galėjei šitaip pasielgti su manimi? - Visą mano gyvenimą mane mokė,
Visi mūsiškiai buvo mokinami, kad Alesa yra stiprus pasaulio velnias.
Ji mus uždarė, ji neša tamsą.
O tu... tu esi dalis to velnio.
Bet aš, aš žinau, kad tai netiesa.
Po to, kai pamačiau tave, praleidau su tavimi laiko, žinau, kad tu nesi velnias, aš...
Jeigu tu esi dalis Alesos...
Tada tu nekaltoji dalis.
- Tu man viską melavai. - Privalėjau.
Jie stebėjo, apsaugodami savo dvasias pasaulyje. Tu juos matai.
Tu pagrobei mano tėtį.
Prašau, patikėk manimi, aš to nedariau,
- Atsiprašau. - Kodėl jį, kodėl nepagrobei manęs?
Nes tu turi grįžti pati laisva valia.
Pagrobdami jį, jie žinojo, kad tu seksi.
Kodėl aš tokia svarbi?
Nes Ordinas nebus laisvas, kol Alesa nedings.
Jos jėga laiko juos spąstuose, o ji negali būti sunaikinama, kol ji vėl nebus visa.
- Tik tu gali ją sunaikinti. - O kaip mano tėtis?
- Jis gyvas? - Taip, bet neilgam.
Mano motina, Klaudija, nelaikys jo gyvo po to, kai gaus, ko norėjusi.
- Kur jis? - Šventovėje po žeme.
- Palauk, Hetera, sustok... - Ne!
Tau prireiks šito.
Turi surasti kitą pusę. Tik šitaip tu galėsi išgelbėti savo tėtį.
Jį turi mano senelis.
Tas iš beprotnamio?
Taip, Leonardas Volfas.
- Tai pavojinga. Leisk padėti. - Ne! Pasitrauk nuo manęs!
- Paklausyk! - Ne...
- Kas darosi? - Artinasi Tamsybė.
Hetera...
Kas vyksta?
Sustabdyk! Sustabdyk!
- Tu taip padarei. - Ne.
Ne aš.
Kaip aš galėjau?
Nes tu esi dalis Alesos.
Tu taip arti, tu leidai tamsybėms prasilaužti.
Vincentai, kas čia darosi?
Nežinau.
Vincentai!
SVEIKI ATVYKĘ Į TYLIĄJĄ KALVĄ
Sudeginti raganą!
Neturėtum būti čia.
Jie pasinaudos tavimi.
Mes dabar visi kentėsim.
Žinau, kas tu esi.
Tu jos motina.
Alesos mama.
Kaip galėjei jiems leisti ją sudeginti?
Ne, aš ją mylėjau.
Viskas gerai, mieloji.
Viskas gerai.
Mane apgavo.
Niekada nenorėjau, kad taip nutiktų.
Kur jūs mane vedate?
Mamyte! Mamyte!
Alesa buvo ypatinga.
Ji vienintelė, kuri iškentė ugnį, štai kodėl ji buvo išrinkta.
Ne, ne!
Bet tai vedė mus į pasmerkimą.
Jūs visi gavot, ko nusipelnėt.
Taip, o aš tapau demono motina.
Bet tu esi jos dukra.
Ką čia kalbi?
Alesa nemire ugnyje, bet ji tiek daug iškentėjo.
Skausmui dera tik įniršis.
O su įniršiu jos galios augo.
... be jokio paaiškinimo.
Alesa žinojo, kad yra kita jos dalis, kuri išgelbėtų ją nuo skausmo.
Tai ji atskyrę ją nuo savęs, nekaltąją savo sielos dalį
ir įkūnyjo į kūdykį, našlaitį vaiką.
Tave.
Tu buvai slapta išgabenta iš čia,
kad būtum užauginta mylinčių, bet netikrų tevų.
Tu toji vienintelė Alesos dalis, kuri jaučia meilę.
Turi neapykantos balansą. Tau nereikėjo niekad čia grįžti.
Nes dabar tu atidavei Ordinui, ko jie niekad negalėtų turėti...
būdą sunaikinti Alesą. Ir tave.
Kur mano tėvas?
Nieko negali padaryti, kad išgelbėtum jį, išskyrus tik pasmerkdama save.
Man nerūpi. Tik pasakyk man, ką tu žinai.
Žinau, kad artėja tamsybė.
Saugiau būti viduje.
Bėk.
Bėk!
Ne!
Ką?
Padėkit man.
Ne!
Bėk.
Aš čia, padėsiu tau!
- Kas nutiko? - Bėk, ji ateina.
Kas ateina?
Nagi! Bėk!
- Iš kur tu? - Ne ten pasukau...
Pasiklydau rūke...
Bėk! Nagi!
Ne!
Čia.
Bėk!
Mano pačios sūnus...
Motina, paršau...
...išdavė mus.
Ji nėra demonas.
Tavo smegenys užvaldytos jos tamsybių.
Šią užduotį gavai dar jaunas...
Suprantu.
Tu sukūrei Alesą.
Tamsybė yra tavo blogio atspindys mums.
- Ji nekalta. - Ji nekalta?
- Tu pamišęs, kaip ir tavo senelis pamišęs. - Nužudyk jį! Sudegink jį!
Leisk jam patirti kančias!
- Leisk Dievui jį nubausti! - Ne!
Tau pasisekė.
Netgi išprotėjęs, tu atvedei ją atgal pas mus.
- O užvaldytos smegenys gali būti pataisytos. - Ne.
Mama, prašau, ne.
Nuveskit jį į beprotnamį.
- Ne. - Išgydikit jį.
Ne!
"Brukheveno Beprotnamis"
Leonardas.
Ar manai, kad kas nors žino?
Ne.
Niekas nežino.
Gerai.
Aš taip pat tave myliu.
Leonardas Volfas.
Gerai
S-12.
Leonardai.
Labas, vaikeli.
Prašau, ateik, ateik arčiau, kad, kad galėčiau tave paliesti.
Nemanau taip.
- Klaudija tave siuntė? - Klaudija?
- Taip. - Ne. Ji tave čia uždarė.
Mano pačios dukra sako, kad mane užvaldė tamsybė.
Ji sako, kad aš esu pabaisa.
Ji klysta labiau nei aš.
Ji pati užvaldyta tos pačios tamsybės.
- Iškau savo tėčio. - Jis pasiklydo?
Ji yra Tyliojoje Kalvoje.
Yra keletas Tyliųjų Kalvų. Ar tu įsitikinusi, kad šiame?
Vincentas sakė, kad tu žinai kaip...
Vincentas, tas mažas išdavikas.
Mano pačio kūnas ir kraujas pasisuko prieš mane!
Paklausykit.
Tu galbūt galėsi išgirti jo kančių šauksmus.
Jis čia?
Kur daugiau eini, kad pataisytum savo smegenis?
Kaip ir jūsų?
Kodėl..
Aš tik... tęstinis projektas.
Turiu dalį jo.
- Ar jis man padės? - Klausyk...
Aš aklas, vaikeli.
Nematau, ką ten turi.
Įdėk į mano ranką ir pasistengsiu tau padėti.
Nebijok.
Nagi.
- Tu žinai, kas tai. - Buvau Ordino šeimininkas.
Kaip galėčiau nežinoti Metatrono antspaudo?
Jis buvo pavogtas iš manęs ir panaudotas jos, kad pabėgtų su vaiku.
Be jo mes negalime iškviesti Dievo.
Tai raktas. Ką jis atrakina?
Tikrą daiktų natūrą.
Man reikia rasti kitą dalį.
Bet tu ją jau radai. Kita dalis yra manyje!
Ką tu darai? Ne!
Liaukis!
Dabar... matau tikrąją tave.
Tu demonė! Turi būti sunaikinta!
Ne šiandien.
Abi pusės sutampa.
Viskas.
Alesa?
Ar jauti mane?
Tu žinai, kad aš čia, ar ne?
Žinai, kad turiu Metatrono antspaudą.
Kas nors padėkit man.
Ne.
Atsitrauk! Atsitrauk!
Ir tu!
Atsitrauk!
- Atsargiai! - Atsitrauk!
Nagi! Nagi!
Kaip man rasti tėtį?
- Hetera, padėk man. - Pasakyk, kur jis.
Šventykloje, po pramogų parku.
Galiu tau padėti.
Puiku.
Greičiau!
Skubu!
O, velnias.
Liaukis!
- Hetera, liaukis. - Mums reikia peilio.
Kaip gali taip gyventi?
Ši tamsybė, tos butybės?
Visą šitą težinojau.
Mano tikrovė.
Tamsybė dabar turėtų trauktis.
- Kodėl turi? - Tu taip arti Alesos,
dvi pusės sutampa vėl, pasaulis keičiasi.
Kas bus?
Tau bus galas.
Ežero Pramogų parkas yra štai ten.
Ir įėjimas į šventyklą.
Manai, kad jį išgelbėsi?
Turiu pabandyti. Mano tėtis paaukojo savo gyvenimą, kad apgintų mane.
- Manau, jis norėtų, kad tu išvyktum. - Nežinai šito.
Jei jis mylėjo tave, jis nebūtų norėjęs, kad tau grėstų bet koks pavojus.
O jei tu myli ką nors, tu žinai, kad niekad nepasiduosi.
Ne, palauk!
Pasilenk.
- Žiūrėk. - Jie kareiviai?
Ne visai.
Vadiname juos "Broliais". Labiausiai atsidavę Ordino tarnautojai.
Matai kaukes? Jie nekvepuoja tamsybių oru.
Jie mano, kad jis užvaldo juos.
Tikiuosi, kad rasi jį.
Tikiuosi, kad tu išsilaisvinsi ir būsi laiminga, tai daugiau nei aš kada nors turėjau.
Ką tu kalbi?
Vincentai, ne!
- Alesa? - Dukra.
Sesė.
- Aš. - Ne.
Aš suteikiau tau gyvenimą, kad galėtum gyventi kaip mano svajonėje.
Tu dalis manęs, kuri gali būti laisva iš šio skausmo.
Gyvenk ir jausk meilę.
Tu nieko nejauti?
Nieko, tik neapykantą.
Jie sako, kad tu esi demonė.
- Jie teisūs. - Tu sukūrei šį košmarą.
Kiekvienas turi skirtingą košmarą Tyliojoje Kalvoje.
- Tai aš. - Turiu išgelbėti savo tėvą.
Jis ne mano tėvas, ir ne tavo.
O aukos turi būti.
Eik velniop!
Ar nematai? Mes jau čia.
O tu čia nelaukiama!
Manai, kad tavęs nesunaikinsiu?
Man nerūpi.
Aš esu tu.
Metas atsiimti, ką tau daviau!
Liaukis!
Mes esame vienas, Hetera.
Tėti!
Šeron!
Šeron.
Nesužeisk jos!
Ko tu nori iš manęs?
Apsižvalgyk.
Čia mūsų šventykla.
Paskutinė, saugi vieta nuo tamsybės.
O dabar, netgi čia, atėjo blogis.
Bet dėkok Dievui, kad tu esi čia, galiausiai.
- Tu čia atėjei dėl mūsų. - Aš dėl tavęs nieko nepadariau.
Tu padarei viską.
Nugalėjei Alesą. Sujungei antspaudus.
Tu esi išganytoja.
Jeigu padariau tiek daug,
tada paleisk mano tėtį.
Jis negali eiti. Jo kraujas maitins naujagimį Dievą...
Kaip ir tavo kūnas bus jo inkubatorius.
Kodėl?
- Kodėl aš? - Toks tavo likimas.
Tu buvai išrinkta prieš daugybę metų.
Dievas gali gimti tik per tavo kūną.
Ir tada mes būsim išlaisvinti iš šio kalėjimo,
kad išvalytume pasaulio nuodėmes.
Viskas, ko mums reikia... tai tavo kūnas.
Ne!
Palik ją ramybėje!
Tu turi Metatrono antspaudą. Su juo aš galiu iškviesti Dievą.
Duok man jį.
Pasiimk, noriu matyti, kokia tu esi iš tiesų.
- Tėti! - Šeron.
Pelenai.
Nebekremta!
- Tai tu? - Ne, ne aš.
Manau, dabar čia bus kitaip...
Ordino galios subliuško. Alesos košmaras baigėsi.
- Ji dingo. - Ateis kitas.
Ši vieta yra pasiklydusių sielų.
Kas ne taip?
- Negaliu išvykti. - Kodėl?
- Turiu likti čia. - Bet tėti, mes laisvi.
Mes saugūs.
- Pirmą kartą. - Rasiu tavo motiną.
Tu išgelbėjei mano gyvybę. Niekada negalėsiu už tai atsilyginti.
Bet Rousė vis dar čia įstrigusi kažkur.
- Aš rasiu ją. - Leisk padėti rasti ją.
Ne. Prižadėjau jai, kai tu būsi saugi, aš grįšiu.
Tai mano užduotis. Tu jau padarei, ką turėjei.
Dabar, noriu, kad būtum laisva, pagaliau.
Ar supranti, kodėl aš turiu taip padaryti?
Tu esi viskas, ką galėčiau palinkėti.
- Myliu tave, mieloji. - Aš irgi tave myliu, tėti.
Vincentai, prižiūrėk mano mažylę, girdi?
Nemanau, kad jai reikės manęs tokiam reikalui.
Nagi.
Jo.
Lipkit.
Žiūrėkit po kojom.
- Ačiū. - Nėra už ką.
Jums pasisekė, kad važiavau. Nevažiavau jau ilgai šiuo keliu.
- Travis Gradis. - Vincentas.
- Šeron. - Malonu susipažinti.
Taigi, kur jūs balandėliai traukiat?
Tiesiog vežkit mus kuo toliau nuo čia.
- Amen! - Supratau.